Batterier.
Hvorfor kommer de ikke bare? Hvad venter de på?
Okay... Okay.
M-A-M-J-J-A-S-O. Hvilket bogstav er det næste?
N. Marts, april, maj, juni, juli, august, september, oktober, november.
- Hvem løber du fra? - Jeg har batterier med.
Jeg er ude efter et ord.
Første halvdel betyder fuldstændigt, anden halvdel er et sted.
- Hvilket ord er det? - Den er svær.
- Jeg gider ikke gå I skole. - Det var hyggeligt at tale med dig.
- "Helt", "inde". "Heltinde." - Ja, den var alt for nem.
Er der ikke et sikkerhedsnet?
Gud har ikke skabt dig til at tænke, Craze.
Hvis der er et net, hvorfor har Mason sat os til at slå lejr herude?
Hvad mon der sker, hvis vi bliver invaderet, mens de holder grillfest?
Så er vi alle døde. Jeg tager ingen chancer.
- Måske kommer fiskehovederne ikke. - Jo, de kommer.
Selv om man kaster et net på størrelse med Texas -
- er der altid én, der slipper igennem. De kommer.
Hvis ikke I dag, så I morgen. Og så vil jeg grille et fiskehoved.
- Hvad har du med, knægt? - Alle de gode sager.
- Jeg har kanelsnegle. - Kanelsnegle?
Kaffe.
Du skal nok blive en dygtig tyv en dag.
- Hvor har du alt det her fra? - Vil du have mere?
Han ligner Frankenstein.
Han kan da gå uden krykker.
- Han burde være gladere. - Jeg er gladere.
- Hvordan har du det, Maggie? - Det har været en lang dag.
Min dag er vist først lige begyndt.
Uden for militærets rækker er der kun fire, der kender systemet.
- Hvad er du bekymret for? - Hvad jeg er bekymret for?
Jeg må vælge en afløser, der kan stå dem imod.
Alle dine kandidater kan klare det. Har du da planer om en blodprop?
I de sidste to år er jeg blevet kidnappet, tortureret og skudt.
I sidste uge var jeg nær blevet revet I stykker og atominficeret.
Vi kan vist roligt regne med, at der vil ske noget.
Jeg mangler stadig Anthonys rapport.
- Du får den inden aften. - Tak.
- Jeanne? Er vi klar til I aften? - Klokken 20.00, ikke?
- Medmindre verden går af led. - Vi er klar.
Da du fortalte om idéen, var jeg ikke overbevist.
- Nu kan jeg se meningen. - Livstræet.
Livstræet. Frihedstræet.
Ja, Frihedstræet. Det kan jeg lide.
Det er godt. Fortsæt.
Jeg må holde en tale. Jeg får brug for en tale.
Det er en skabelon, du kan gå ud fra.
- Hvor skal du hen? - Jeg må ud I buskene.
Tag vinterdækkene med.
Hun er gammel nok til at være din bedstemor.
Vær nu god ved ham, Pope. Det er nok det mest spændende, han har set.
- Passer det? - Ja, I grunden.
Hold hovedet lavt, knægt.
Craze? Craze!
- Tector? - Jeg har styr på det. Løb.
Jeg har styr på det.
- Craze? - Hvad sker der?
Vesten har lige reddet dit liv. Det er det, der sker.
- Vi må af sted. - Pope. Jeg kan ikke se.
- Bliv liggende. Jeg kommer igen. - Du må ikke gå!
Du er faldet på en jernstang, der sidder fast I dit baghoved.
Jeg går efter hjælp. Jeg kommer igen. Bliv liggende.
- Tector! - Løb.
Jeg har brug for en nedstryger.
Vi bliver beskudt derude.
Lige nu er det kun I den nordlige sektor.
2. Mass. Er derude. Ben og Matt.
- Måske er det en fortrop. - Eller en espheni-offensiv.
- Jeg må derop. - Det hjælper ikke, hr. Præsident.
Du er her, ikke? Så har I ikke brug for mig.
Kig på mig. Kig på mig!
- Hvor er din bror? - Gået igen.
- Der er genfærd med våben. - Tøjlede børn?
- Hvor mange? - Mindst seks.
Dan!
Dæk mig.
Dan, er det et menneske?
- Hvor kommer han fra? - Måske en ekspeditionsstyrke.
Eller måske er han en tosse, der har røvet hærens overskudslager.
Vi må fortælle, at vi er på samme side.
Hvis de var interesseret I at tale, havde de ikke angrebet.
Vi kan ikke kæmpe indbyrdes, når esphenierne vil til at invadere.
- Jeg kan ikke lide tanken. - Heller ikke jeg.
Ben. Hvis der kommer nogen for at hente ham, vil vi have dem I live.
- Er det dig, Tec? - Nej, det er knægten. Kom og hjælp.
Du må holde hendes hoved.
Hold det fast, men blidt. Tag hendes hår.
- Hvad er der galt? - Ingenting.
- Hvorfor stoppede du så? - Hold nu mund et øjeblik.
- Hiv den ud! - Lig stille.
Lad være.
Mor.
Jeg er ved at blive skør.
Anne?
Anne. Hvad er der sket?
- Jeg har det fint. - Lige så fint som den anden aften?
Sig nu noget, Anne. Jeg vil gerne hjælpe dig.
Da jeg ville tage en blodprøve -
- sagde hun "lad være" og trak foden til sig.
Da jeg undersøgte blodprøven I mikroskopet, sagde hun: "Mor."
Da jeg vendte mig om, stod hun og kiggede på mig, Lourdes.
Hun kiggede bare på mig.
Hvorfor tog du en blodprøve? Er der noget galt?
Det er ikke normalt, Lourdes. Hvad det end er, der sker.
Jeg tror på dig. Jeg vil bare hjælpe.
- Har du set min søn? - Han er sammen med Pope.
- Matt? Bliv, hvor du er. - Jeg har styr på ham.
- Hvad har du fundet? - Biblioteket, oppe til højre.
Jeg så mundingsilden. Det er et klogt sted.
- Hvad er vi oppe imod? - Jeg ved det ikke. Mennesker.
- Hvad har de imod os? - Det er det store spørgsmål.
Lægehelikopterne er kommet. Der er to Humvees på vej over broen.
Hvis han er der, er hans kørelejlighed smuttet.
Vi er altså mennesker herovre.
Hold op med at skyde. Vi vil gerne tale.
Kan du høre mig?
Det var den snak.
Han... Hun er stadig I live.
- Som død kan vi ikke afhøre hende. - Hun skød Craze.
Det vil ikke hjælpe at slå hende ihjel.
- Er du sikker på, at det virker? - Hold hende stille.
Hvis du distraherer ham, skærer han dine fingre.
Jeg havde en hund, da jeg var barn.
Den hund kunne nogle tricks.
Hvis hun fik en godbid på snuden, sad hun stille I fem minutter.
Hun kunne også smile.
Hun havde det smukkeste smil.
- Hvad hed hun? - Annabel.
- Det lyder kongeligt. - Det var hun også.
Til bagbenene svigtede og hun begyndte at tisse over hele huset.
En dag ville hun ikke spise mere.
- Sikke en opmuntrende historie. - Klap i. Jeg har en pointe.
Hvad er pointen?
Pointen er, at hendes time var kommet.
- Timen for hvad? - Det ved Pope godt.
Vi skal nok få dig ud herfra.
Jeg vil ikke lade dig dø her. Det lover jeg.
Bliv ved med at save.
Aflys mine eftermiddagsmøder.
Tom, må jeg tale med dig? Det handler om Anne.
Tak.
Jeg fandt hende I laboratoriet. Hun tog en blodprøve af den lille.
- Er det Alexis, du er bekymret for? - Nej, Anne.
Hun har det ikke godt, Tom.
Måske lider hun af fødselsdepression eller endda psykose.
Hun tror, at barnet taler til hende, står oprejst -
- og gør ting, som et tre uger gammelt barn bare ikke kan.
- Tak, fordi du giver mig besked. - Jeg testede Alexis som nyfødt.
Det hele var normalt. Hun fejler ingenting.
Har Anne talt med dig om noget af det?
- Hvor skal du hen? - Jeg rejser.
- Jeg forstår ikke. - Maggie...
Hvad foregår der?
Du beskyldte mig jo for at holde noget hemmeligt for dig.
- Jeg havde ret, ikke? - Det, jeg har drømt, er ikke drømme.
Jeg har mødtes med Karen. Hun har implanteret noget I mig.
Hun styrer en del af mig. Jeg ved blot, at jeg har mødtes med hende.
Så må vi få implantatet ud.
- Det er for sent. - Nej.
- På sygehuset... - Hør på mig.
Jeg er præsidentens søn.
Jeg har adgang til oplysninger, og dem vil Karen have.
- Vi har en muldvarp. Forstår du? - Du er ikke muldvarpen.
Jeg vil ikke lade dig gå ud, hvor Karen er.
- Jeg må gå. - Fint nok.
Alle mine forhold er endt sådan.
Der sker noget, som jeg ikke kan lide, og så skrider jeg.
Men ikke denne gang. Jeg vil ikke opgive dig, Hal Mason.
Uanset hvad den so har gjort ved dig, skal vi rette det op.
Hører du? Jeg vil ikke lade hende vinde.
Undskyld. At jeg har været en nar.
Mit arbejde kræver mig 25 timer I døgnet, otte dage om ugen.
Jeg har nok ikke været klar over, hvor hårdt det har været for os.
På grund af invasionstruslen har jeg været meget fraværende.
Jeg har forsømt dig. Det er jeg ked af.
Du vidste, hvad du gik ind til, da du sagde ja til jobbet.
Lourdes har talt med mig.
Du behøver ikke at gå igennem det her alene, hvad det end er.
Vi står sammen.
Jeg har ikke løftet min del, men det vil jeg gøre nu.
Du aner ikke, hvad du taler om, Tom.
Okay, du har ret. Så fortæl mig, hvad der foregår.
- Du vil ikke bryde dig om det. - Jeg er åben.
Jeg tror ikke, at hun er et menneske.
Jernstangen går gennem en blodåre I hjernen.
Det mørke er blod, fordi der er hul på blodåren.
- Er det derfor, hun ikke kan se? - Nej, synet sidder her.
Jernstangen er gået gennem det uden at ramme tindingelappen.
Det er derfor, hun stadig kan tale.
- Vi kan ikke hive den ud, vel? - Jernstangen holder hende I live.
Den fungerer som en prop. Lige så snart vi...
Det handler bare om at folde rigtigt.
Vil du fortælle mig, hvad der skete I dag?
Mor siger, at du har talt I ét væk og stået og stirret på hende.
Hvad er det næste, 100 meter sprint?
Alle de ting må du jo slet ikke.
Det er her, vingerne kommer ind.
Man skal bare folde dem ind og sætte en nål i.
Kan du se? Man skal bare folde rigtigt.
- Jeg er ikke skør. - Det ved jeg.
Men har du set på hende uden mikroskop?
Har du kigget på hende? Hun er smuk.
Ti fingre. Ti tæer.
Ingen kløer. Ingen skæl.
Hun er fuldkommen.
De har taget næsten alt fra os. Du må ikke lade dem tage hende.
Jeg er ikke skør, Tom.
Nej, men et eller andet er der galt. Jeg ved ikke hvad.
- Snigskytten er vågnet, far. - Vent på mig udenfor.
Jeg elsker dig.
Og jeg er her.
Vi ses senere.
- Har hun sagt noget? - Navn, rang og serienummer.
Hvorfor skød du på mine soldater?
Hvad laver du her? Hvad leder du efter?
Katherine Fisher, løjtnant.
- Serienummer 02... - 022487. Jeg har hørt det.
Hun siger ikke noget uden vandtortur.
- Det vil jeg nødig ty til. - Det var en talemåde.
Er du sulten? Har du tilbudt hende vand?
- Hun har ikke bedt om det. - Ben.
Ved du hvad? Siden du ikke har lyst til at tale -
- kan jeg gætte, hvad der skete. Du må gerne rette på mig.
- Du spilder din tid. - Jeg kan godt afse fem minutter.
Jeg tror, at du har holdt øje med os I et par dage.
Du har set os samarbejde med skitters og set nye slags rumvæsner.
Du troede sikkert, at du havde fundet en rumvæsencentral med medløbere.
Vi kæmper ikke længere mod esphenierne alene.
De skitters, du så, er oprørere.
Rumvæsnerne kaldes volm. De er også vores allierede.
- Vil du høre min mening? - Ja.
Det eneste gode rumvæsen er et dødt rumvæsen.
- Hvem er den klovn, oberst? - Tal pænt, ellers går det galt.
Det er præsidenten for det nye USA. Du bør vise lidt respekt.
Synes du, at det er sjovt?
Jeg arbejder for den rigtige præsident, Benjamin Hathaway.
Hvem tror du, har sendt mig?
Hvis det passer, er hendes sektion på vej til præsidentens skjulested.
De vil sige, at vi samarbejder med fjenden.
Medmindre det hele er noget, hun finder på.
- Hvis ikke, kommer de talstærkt. - Så må vi give præsidenten besked.
Vi er I alarmberedskab og forventer et espheni-angreb.
Alle mænd, kvinder og børn, der kan hjælpe til, er optaget.
Vi kan ikke sende nogen af sted.
Vi kan ikke kæmpe mod både esphenierne og os selv.
Vi ved ikke, hvor Benjamin Hathaway er.
Medmindre vi tager fløjlshandskerne af, siger snigskytten intet.
Hej. Jeg tænkte, at du måske var sulten. Og tørstig.
Det må have kostet en hel del.
Jeg er ked af den måde, jeg talte til dig på I formiddags.
- Det er okay. Hvordan har du det? - Jeg har det fint.
Jeg har det ikke fint.
Hun ser ud til at være alt, hvad jeg kunne ønske mig af Toms og mit barn.
Men jeg holdt op med at tro på julemanden for to år siden.
- Vil du vide, hvad jeg tænker? - Tak.
I to år har vi ikke lavet andet end at flygte.
Vi overlevede ved at gøre ting, vi ikke troede, at vi kunne.
Nu hvor vi har slået os ned I Charleston, indhenter det os.
Alle lider på et eller andet plan.
Jeg har ikke råd til at gå op I limningen lige nu.
Forstår du?
Jeg skal først arbejde I morgen.
- Jeg kan blive her hele natten. - Tak.
Vent. Har Tom sendt dig?
Han stoler ikke på, at jeg kan tage mig af mit eget barn.
- Han stoler på dig, Anne... - Gå.
Gå, Lourdes. Nu!
Jeg er ked af det, men Tom bad mig om at blive, til han kom hjem.
ÆRE TIL DEN, DER GÅR I STRID FOR FÆLLESSKABETS SKYLD
- Hvordan går det? - Hej, far.
Jeg har varm kakao med til dig.
Den er varm. Tak.
Det her kan jeg lide. Det er godt.
Folk vil synes om det.
Hvis de overlever længe nok.
Esphenierne kommer, far. Det ved vi alle sammen.
Det gør ikke din indsats til tidsspilde.
- Det her er... - Vi kommer alle til at dø.
Ja. Det har jeg planer om at gøre en dag.
- Jeg mener for deres hånd. - Måske.
Men så længe vi er her, kan vi ikke fornægte os selv.
Ellers er vi allerede døde, og hvad nytte er det til?
Hvordan kan du bevare optimismen?
Jeg har noget, der er værd at dø for.
- Hej. - Hej.
Jeg har hørt, hvad du gjorde. Jeg er stolt af dig.
Af og til er det bedste, vi kan gøre, at være til stede -
- som vidne, når nogen går bort.
Du kunne være røvirriterende.
Men du kunne kæmpe som en dæmon.
Tak.
Smukke ord, professor.
Men som sædvanlig er det for sent.
- Pope. - Lad ham bare sige sin mening.
Hun skulle aldrig have været derude.
Hun var død, før hun blev skudt.
Halvdelen af mine folk arbejder på dit tophemmelige projekt.
De andre kæmper på fronten.
Vi får ingen hvile og ingen forklaringer.
Vi ved ikke engang, hvad de bygger. Gør du?
Du er I virkeligheden ligeglad.
Det er ikke deres skyld, at Lee har fået et hul I hovedet. Det er din.
Hr. Præsident. Din skyld.
Du har ret.
- Er det dig, Pope? - Ja. Jeg er lige her.
Hvor er knægten? Hvor er Matt?
Han holder en pause. Han kommer tilbage.
- Du ved, hvad han hedder. - Pope?
Når vi kommer ud herfra, må du tage mig med et sted hen.
Hvor vil du hen?
Disneyland.
- Disneyland? - Ja.
Vi kan stjæle en bil.
Det skal være en flot bil.
Bare dig, mig og knægten.
Jeg kan ikke tage til Disneyland. De vil ikke lukke mig ind.
Hvorfor ikke?
Sidste gang kom jeg op at slås med Fedtmule. Jeg er bortvist for altid.
Jeg er også altid så uheldig.
Pope?
Hør på mig, Hal. Folk er døde på grund af muldvarpens oplysninger.
Vicepræsidenten er blevet myrdet.
Kan du huske at have fortalt Karen noget, der kostede folk livet?
- Betyder det noget? - Ja, for hun fik dig til det.
Hvis du har gjort noget, er du ikke selv skyld I det.
Sig det til dem, der er døde.
Hør på mig.
Vi taler om landsforræderi og mord.
Er du klar over, hvad der sker, hvis du melder dig?
Er du klar over, hvor vrede folk er?
De giver dig skylden for alt, skyldig eller ej.
Ikke engang din far kan redde dig.
Du må være sikker, før du siger noget.
Jeg er sikker.
Jeg har fremrykket mødet med Nye.
Vand, el og boliger kan vente.
- Du møder VP-kandidaterne I morgen. - Jeg har besluttet mig.
- Hvem? - Dig.
- Jeg ved ikke, om jeg kan... - Det skal nok gå.
Præsident Clinton sagde engang, at vi altid vil mindes -
- dem, der ofrede livet, for at vi kunne leve vores.
For to år siden I dag blev vores liv forandret for altid.
Mange af os mistede familie, venner og naboer.
Men når jeg ser...
Sandheden er, at når jeg ser omkring mig, er tingene ikke forandret.
Vi kæmper stadig og mister stadig nogle, vi holder af.
Vi lever stadig I frygt og søger stadig efter håb.
Det er svært at se på det, vi har bygget op -
- uden at sammenligne med det, vi har mistet.
Jeg mistede en ven I dag.
Hendes offer er en påmindelse om, at hver dag har betydning.
Vi har alle en betydning.
Alle sammen.
På bladene på dette træ vil vi skrive navnene på jeres kære -
- som er faldet I kamp, som er døde og fortjener at blive husket.
Ligesom min ven vil de leve for evigt på Frihedstræet.
Skønt grenene utvivlsomt vil vokse, for frihedens pris er høj -
- betyder mindesmærket, at trods vanskelighederne vil vi huske.
Det væsentlige er ikke, hvor længe vi lever -
- men hvordan vi lever, og hvad vi efterlader os.
Vi vil mindes min ven, Lee Tedeschi...
...og alle de andre, og hvorfor de kæmpede...
...og hvorfor vi kæmper.
Dette er lyden af én stemme.
Én ånd, én stemme.
Lyden af en, der ikke vil glemme.
Dette er lyden af én stemme.
Dette er lyden af tre røster.
Der synger sammen som bror og søster.
Det fælles mysterium dem alle trøster.
Dette er lyden af tre røster.
Dette er lyden af os alle.
Til kærlighed og tillid vil vi sammen kalde.
Lad resten ligge, det vil alligevel falde.
Dette er lyden af os alle.
- Søg dækning! - Løb!
Indtag forsvarsstillingerne!
Lad mig kæmpe!
Tekster: Morten Rasmussen www.sdimedia.com